Představte si, že operátor $\vec{P}$ systému má složky $P_x, P_y$ a $P_z$. Maticový tvar operátoru $P_x$ má v prvním řádku složky $(0, \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku $(\hbar/\sqrt{2}, 0, \hbar/\sqrt{2})$ a ve třetím řádku $(0,\hbar/\sqrt{2},0)$.  Maticový tvar operátoru $P_y$ má složky v prvním řádku jako $(0, -i \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku jako $(i \hbar/\sqrt{2}, 0, -i \hbar/\sqrt{2})$ a ve třetím řádku jako $(0,i \hbar/\sqrt{2},0)$. Podobně maticový tvar operátoru $P_z$ má složky v prvním řádku jako $(\hbar, 0, 0)$, ve druhém řádku jako $(0, 0, 0)$ a ve třetím řádku jako $(0,0, -\hbar)$. Základní vektory jsou zde vlastními vektory $P_z$. Systém se nachází ve vlastním stavu $P_x$, který odpovídá vlastní hodnotě $-\hbar$. Přesněji řečeno, explicitní tvar stavu systému je dán sloupcovým vektorem s prvky $(-1/2, 1/\sqrt{2}, -1/2)$. Jaká je neurčitost $\Delta P_z$ pro $P_z$?
(A) \hbar
(B) \sqrt{2}\hbar
(C) \hbar/2
(D) \hbar/\sqrt{2}

Představte si operátor $\vec{P}$ systému, který má složky $P_x, P_y$ a $P_z$. Maticová forma operátoru $P_x$ má složky v prvním řádku jako $(0, \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku jako $(\hbar/\sqrt{2}, 0, \hbar/\sqrt{2})$ a ve třetím řádku jako $(0,\hbar/\sqrt{2},0)$. Maticová forma operátoru $P_y$ má složky v prvním řádku jako $(0, -i \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku jako $(i \hbar/\sqrt{2}, 0, -i \hbar/\sqrt{2})$ a ve třetím řádku jako $(0,i \hbar/\sqrt{2},0)$. Podobně maticová forma operátoru $P_z$ má složky v prvním řádku jako $(\hbar, 0, 0)$, ve druhém řádku jako $(0, 0, 0)$ a ve třetím řádku jako $(0,0, -\hbar)$. Báze vektorů zde jsou vlastní vektory $P_z$. Systém se nachází ve vlastním stavu $P_x$ odpovídajícím vlastní hodnotě $-\hbar$. Konkrétněji, explicitní forma stavu systému je dána sloupcovým vektorem s prvky $(-1/2, 1/\sqrt{2}, -1/2)$. Jaká je nejistota $\Delta P_z $ operátoru $P_z$?
(A) \hbar
(B) \sqrt{2}\hbar
(C) \hbar/2
(D) \hbar/\sqrt{2}

Představte si, že operátor $\vec{P}$ systému má komponenty $P_x, P_y$ a $P_z$. Maticový tvar operátoru $P_x$ má komponenty v prvním řádku jako $(0, \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku jako $(\hbar/\sqrt{2}, 0, \hbar/\sqrt{2})$ a to ve třetím řádku jako $(0,\hbar/\sqrt{2},0)$. Maticový tvar operátoru $P_y$ má složky v prvním řádku jako $(0, -i \hbar/\sqrt{2}, 0)$, ve druhém řádku jako $(i \hbar/\sqrt{ 2}, 0, -i \hbar/\sqrt{2})$ a to ve třetím řádku jako $(0,i \hbar/\sqrt{2},0)$. Podobně maticový tvar operátoru $P_z$ má složky v prvním řádku jako $(\hbar, 0, 0)$, ve druhém řádku jako $(0, 0, 0)$ a ve třetím řádku jako $(0,0, -\hbar)$. Základními vektory jsou zde vlastní vektory $P_z$. Systém se nachází ve vlastním stavu $P_x$ odpovídající vlastní hodnotě $-\hbar$. Přesněji řečeno, explicitní tvar stavu systému je dán sloupcovým vektorem s prvky $(-1/2, 1/\sqrt{2}, -1/2)$. Jaká je nejistota $\Delta P_z $ $P_z$
(A) \hbar
(B) \sqrt{2}\hbar
(C) \hbar/2
(D) \hbar/\sqrt{2}


Uspořádejte nukleofily (1. 4-methylcyklohexan-1-olát, 2. Hydroxid, 3. Propionát, 4. Methanol, 5. Ethanthiolát) od nejvyšší po nejnižší reaktivitu ve vodném roztoku (A). Vyberte také správnou možnost z následujících tvrzení (B).

1. Pokud je v substituční reakci reaktant v kroku určování rychlosti nabit (vyšší energie než aktivovaný compkex), zvýšení polarity rozpouštědla sníží rychlost reakce.
2. V substituční reakci, pokud reaktant v kroku určování rychlosti není nabitý (nižší energie než aktivovaný komplex), zvýšení polarity rozpouštědla sníží rychlost reakce.
(A) A = 5, 2, 1, 3 a 4, B = 2
(B) A = 2, 1, 5, 4 a 3, B = 2
(C) A = 2, 1, 5, 4 a 3, B = 1
(D) A = 5, 2, 1, 3 a 4, B = 1

Uspořádejte nukleofily (1. 4-methylcyklohexan-1-olát, 2. Hydroxid, 3. propionát, 4. Metanol, 5. Ethethiolát) z největší po nejhorší reaktivitu ve vodném roztoku (A). Také vyberte správnou možnost z následujících příkazů (B).

1. V substituční reakci, pokud je reaktant v kroku určujícím rychlost nabitý (vyšší energie než aktivovaný compkex), zvýšení polarity rozpouštědla sníží rychlost reakce.
2. Při substituční reakci, pokud reaktant v kroku určujícím rychlost není nabitý (má nižší energii než aktivovaný komplex), zvýšení polarity rozpouštědla sníží rychlost reakce.
(A) A = 5, 2, 1, 3 a 4, B = 2
(B) A = 2, 1, 5, 4 a 3, B = 2
(C) A = 2, 1, 5, 4 a 3, B = 1
(D) A = 5, 2, 1, 3 a 4, B = 1


Od konce 20. století byly podány stovky patentů na širokou třídu sloučenin obsahujících prvek X. Kromě toho obvykle obsahují jeden kov Y a jeden nekovový Z. Výrobky vyrobené z takové sloučeniny jsou nyní běžně dostupné a jsou obvykle na vnější straně poniklované. Každý moderní počítač obsahuje součástku vyrobenou z této sloučeniny. Vzorek takové sloučeniny byl rozpuštěn v koncentrovaném roztoku kyseliny dusičné: uvolnil se hnědý plyn, vytvořila se bílá sraženina a roztok se změnil na hnědofialový. Po přidání jodidu sodného k roztoku se vytvořila hnědá sraženina. Výsledný roztok byl poté rozdělen do dvou zkumavek. V prvním bylo přidáno určité činidlo, což vedlo ke vzniku látky s charakteristickou tmavě modrou barvou, což je kvalitativní reakce na iont prvku X. Ve druhém – přidání zředěného roztoku draslíku fluorid vedl k vysrážení světle růžových krystalů neobvyklého složení (27,11 % hmotn. fluoru). Látka s prvkem Y se používá jako přísada k výrobě neobvyklého skla se speciálními optickými vlastnostmi. Uveďte rozmezí, kam spadá součet atomových hmotností prvků X+Y+Z.
(A) 160-180
(B) 230-250
(C) 130-150
(D) 200-220

Od konce 20. století byly podány stovky patentů na širokou třídu sloučenin obsahujících prvek X. Navíc obvykle obsahují jeden kov Y a jeden nekovový Z. Výrobky vyrobené z takové sloučeniny jsou nyní obecně dostupné a jsou obvykle na vnější straně poniklované. Každý moderní počítač obsahuje část vyrobenou z této směsi. Vzorek takové sloučeniny byl rozpuštěn v koncentrovaném roztoku kyseliny dusičné: vyvinul se hnědý plyn, vytvořila se bílá sraženina a roztok se změnil na hnědofialový. Po přidání jodidu sodného do roztoku se vytvořila hnědá sraženina. Výsledný roztok byl poté rozdělen na dvě zkumavky. V prvním bylo přidáno určité činidlo, což vedlo k vytvoření látky s charakteristickou tmavě modrou barvou, která je kvalitativní reakcí na iont prvku X. Ve druhém – přidání zředěného roztoku fluoridu draselného vedlo k vysrážení světle růžových krystalů neobvyklého složení (27,11 % hmotnosti fluoru). Látka s prvkem Y se používá jako přísada k výrobě neobvyklého skla se speciálními optickými vlastnostmi. Uveďte rozsah, do kterého spadá součet atomových hmotností prvků X+Y+Z.
(A) 160-180
(B) 230-250
(C) 130-150
(D) 200-220


Studujete Archaea žijící v extrémních podmínkách prostředí pomocí kombinovaných genomických a transkriptomických přístupů. Po důkladné analýze dat jste objevili cílový gen, který může souviset s tolerancí vašeho organismu vůči drsným podmínkám prostředí. Konkrétní molekulární funkce tohoto genu však není známa. Jakou strategii byste měli zvolit, abyste odhalili přesnou funkci genu?
(A) studovat organismus pomocí konstrukcí CRISPR-Cas9 s neaktivní endonukleázou fúzovanou se zeleným fluorescenčním proteinem
(B) studovat organismus divokého typu a odhadnout expresi cílového genu za různých podmínek prostředí
(C) studovat organismus pomocí mechanismu interference RNA pro cílový gen k získání fenotypu se ziskem funkce
(D) studovat organismus se sníženou transkripční aktivitou nebo se zvýšeným počtem pre-mRNA cílového genu

Studujete Archaea žijící v extrémních podmínkách prostředí pomocí kombinovaných genomických a transkriptomických přístupů. Po důkladné analýze dat jste objevili cílový gen, který může souviset s tolerancí vašeho organismu k drsným podmínkám prostředí. Specifická molekulární funkce tohoto genu však není známa. Jakou strategii byste měli zvolit k odhalení přesné funkce genu?
(A) studujte organismus pomocí konstrukcí CRISPR-Cas9 s neaktivní endonukleázou fúzovanou se zeleným fluorescenčním proteinem
(B) studovat organismus divokého typu a odhadnout expresi cílového genu v řadě podmínek prostředí
(C) studovat organismus pomocí mechanismu RNA interference pro cílový gen k získání fenotypu gain-of-function
(D) studovat organismus se sníženou transkripční aktivitou nebo zesíleným počtem pre-mRNA cílového genu

Studujete archea žijící v extrémních podmínkách prostředí pomocí kombinovaných genomických a transkriptomických přístupů. Po důkladné analýze dat jste objevili cílový gen, který může souviset s tolerancí vašeho organismu k drsným podmínkám prostředí. Konkrétní molekulární funkce tohoto genu však není známa. Jakou strategii byste měli zvolit, abyste odhalili přesnou funkci genu?
(A) studovat organismus pomocí konstrukce CRISPR-Cas9 s neaktivní endonukleázou sloučenou se zeleným fluorescenčním proteinem
(B) studovat organismus divokého typu a odhadnout expresi cílového genu v různých podmínkách prostředí.
(C) studovat organismus pomocí mechanismu interference RNA pro cílový gen, abyste získali fenotyp se zvýšenou funkcí.
(D) studovat organismus se sníženou transkripční aktivitou nebo se zvýšeným počtem pre-mRNA cílového genu.


1,402 / 5,000
Chemik provádí dvě reakce:

Reakce 1: (E)-okt-4-en se zpracuje s jedním ekv. mCPBA, následně vodná kyselina.

Reakce 2: (Z)-okt-4-en se zpracuje s jedním ekv. mCPBA, následně vodná kyselina.

Obě reakce proběhnou na 100 %. Chemik zkombinuje produkty obou reakcí a poté nechá směs produktů spustit jak na standardní (achirální) HPLC koloně s reverzní fází, tak na chirální HPLC koloně.

Za předpokladu, že chromatografické rozlišení je v obou případech tak vysoké, jak je teoreticky možné, co chemik na každém z těchto chromatogramů pozoruje?
(A) 2 píky ve standardní i chirální HPLC
(B) 3 píky ve standardní HPLC a 4 píky v chirální HPLC
(C) 4 píky ve standardní i chirální HPLC
(D) 2 píky ve standardní HPLC a 3 píky v chirální HPLC

Chemik provádí dvě reakce:

Reakce 1: (E)-oct-4-en se exponuje jedním ekv. mCPBA, následovaným vodnou kyselinou.

Reakce 2: (Z)-okt-4-en se zpracuje s jedním ekv. mCPBA, následovaný vodnou kyselinou.

Obě reakce jdou do 100% dokončení. Chemik kombinuje produkty obou reakcí a poté vede produktovou směs jak na standardní (achirální) HPLC koloně s reverzní fází, tak na chirální HPLC koloně.

Za předpokladu, že chromatografické rozlišení je v obou případech tak vysoké, jak je to teoreticky možné, co chemik pozoruje v každém z těchto chromatogramů?
(A) 2 píky ve standardní i chirální HPLC
(B) 3 píky ve standardní HPLC a 4 píky v chirální HPLC
(C) 4 píky ve standardní i chirální HPLC
(D) 2 píky ve standardní HPLC a 3 píky v chirální HPLC


Ve vašem městě došlo k vypuknutí virové infekční nemoci. Byli jste požádáni, abyste navrhli molekulární diagnostickou soupravu pro rychlou detekci tohoto retroviru. Jak byste postupovali při navrhování této sady?
(A) Nejprve identifikujete virus pomocí informací o příznacích, které poskytli postižení pacienti. Na základě těchto informací pak navrhnete vnořenou sadu PCR pro rychlou diagnostiku.
(B) Nejprve identifikujete IgG protilátky proti infekci. Poté vyvinete soupravu ELISA zaměřenou na IgG protilátky pro rychlé a přesnou diagnózu.
(C) Nejprve identifikujete virus provedením sekvenování DNA. Poté vyvinete PCR sadu pro rychlou a přesnou diagnostiku
(D) Nejprve identifikujete virus provedením sekvenování cDNA. Poté vyvinete sadu PCR v reálném čase pro rychlou a přesnou diagnostiku.

Ve vašem městě vypukla virová infekční nemoc. Byli jste požádáni, abyste navrhli molekulární diagnostickou soupravu pro rychlou detekci tohoto retroviru. Jak byste postupovali při navrhování této stavebnice?
(A) Nejprve identifikujete virus pomocí informací o symptomech poskytnutých postiženými pacienty. Poté navrhnete vnořenou sadu PCR na základě informací pro rychlou diagnostiku.
(B) Nejprve identifikujete IgG protilátky pro infekci. Pak rychle vyvinete soupravu ELISA zaměřenou na protilátky IgG
 a přesnou diagnózu.
(C) Nejprve identifikujete virus provedením sekvenování DNA. Poté vytvoříte sadu PCR pro rychlou a přesnou diagnostiku
(D) Nejprve identifikujete virus provedením sekvenování cDNA. Poté vytvoříte sadu PCR v reálném čase pro rychlou a přesnou diagnostiku.


Astronomové pozorují planetu o poloměru 1 poloměr Země na kruhové dráze, s parametrem tranzitního dopadu 0,2, kolem hvězdy, která má poloměr 1,5krát větší než Slunce. Tato planeta má oběžnou dobu 3 dny. Jaká je maximální oběžná doba druhé planety s poloměrem 2,5násobku poloměru Země ve stejném systému, který bude vykazovat jak tranzitní, tak zákrytové události? Předpokládejme, že druhá planeta má také kruhovou dráhu a sdílí stejnou oběžnou rovinu jako dříve zmíněná tranzitující planeta.
(A) ~ 7,5
(B) ~ 37,5
(C) ~ 12,5
(D) ~ 33,5

Astronomové pozorují planetu o poloměru 1 poloměru Země na kruhové dráze s parametrem tranzitu 0,2 kolem hvězdy, která má poloměr 1,5krát větší než Slunce. Tato planeta má oběžnou dobu 3 dny. Jaká je maximální oběžná doba druhé planety o poloměru 2,5násobku poloměru Země ve stejné soustavě, která bude vykazovat tranzitní i zákrytové jevy? Předpokládejte, že druhá planeta má rovněž kruhovou dráhu a sdílí stejnou oběžnou rovinu jako dříve zmíněná tranzitující planeta.
(A) ~ 7,5
(B) ~ 37,5
(C) ~ 12,5
(D) ~ 33,5

Astronomové pozorují planetu o poloměru 1 poloměr Země na kruhové oběžné dráze s parametrem tranzitního nárazu 0,2, kolem hvězdy, která má poloměr 1,5krát větší než Slunce. Tato planeta má oběžnou dobu 3 dny. Jaká je maximální oběžná doba druhé planety o poloměru 2,5 násobku Země ve stejném systému, který bude vykazovat jak tranzit, tak zákryt? Předpokládejme, že druhá planeta má také kruhovou oběžnou dráhu a sdílí stejnou oběžnou rovinu s dříve zmíněnou tranzitující planetou.
(A) ~ 7.5
(B) ~ 37.5
(C) ~ 12.5
(D) ~ 33,5


Uvažujme 1-rozměrný relativistický harmonický oscilátor s hmotností $m$ a maximální amplitudou $A$ podle Hookova zákona ($F=-kx$). Jaká je maximální rychlost $v_max$ hmoty? Rychlost světla je $c$.
(A) $v_{max}=c\sqrt{1+\frac{1}{(1-\frac{kA^2}{2mc^2})}}$
(B) $v_{max}=c\sqrt{1+\frac{1}{(1-\frac{kA^2}{2m})^2}}$
(C) $v_{max}=\sqrt{\frac{kA^2}{m}}$
(D) $v_{max}=c\sqrt{1-\frac{1}{(1+\frac{kA^2}{2mc^2})^2}}$

Uvažujme 1-rozměrný relativistický harmonický oscilátor s hmotností $m$ a maximální amplitudou $A$ dodržující Hookův zákon ($F=-kx$). Jaká je maximální rychlost $v_max$ hmotnosti? Rychlost světla je $c$.
(A) $v_{max}=\csqrt{1+\frac{1}{(1-\frac{kA^2}{2mc^2})}}$
(B) $v_{max}=\csqrt{1+\frac{1}{(1-\frac{kA^2}{2m})^2}}$
(C) $v_{max}=\sqrt{\frac{kA^2}{m}}$
(D) $v_{max}=\csqrt{1-\frac{1}{(1+\frac{kA^2}{2mc^2})^2}}$


Sloučenina X, která má následující IR a NMR data, reaguje s červeným fosforem a HI. Identifikujte konečný produkt.
IR: 3400–2500 cm-1, 1720 cm-1, 1610 cm-1, 1450 cm-1
1H NMR: 10,5 ppm (bs, 1H), 8,0 ppm (d, 2H), 7,2 ppm (d, 2H), 2,9 ppm (m, 1H), 1,7 ppm (m, 2H), 1,4 ppm (d, 3H), 0,9 ppm (t, 3H).
(A) 4-(sec-butyl)benzoová kyselina
(B) 1-isobutyl-4-methylbenzen
(C) 2-(4-ethylfenyl)propanová kyselina
(D) 1-(sek-butyl)-4-methylbenzen

Sloučenina X, která má následující IR a NMR data, reaguje s červeným fosforem a HI. Identifikujte konečný produkt.
IR: 3400–2500 cm-1, 1720 cm-1, 1610 cm-1, 1450 cm-1
'H NMR: 10,5 ppm (bs, 1H), 8,0 ppm (d, 2H), 7,2 ppm (d, 2H), 2,9 ppm (m, 1H), 1,7 ppm (m, 2H), 1,4 ppm (d, 3H) 5,0,9 ppm (t, 3H).
(A) 4-(sek-butyl)benzoová kyselina
(B) 1-isobutyl-4-methylbenzen
(C) 2-(4-ethylfenyl)propanová kyselina
(D) 1-(sek-butyl)-4-methylbenzen


V neaktivním stavu podjednotka transkripčního faktoru čeká na aktivační signál z membránové fosforylační kaskády. Po fosforylaci na Ser zbytcích v transaktivační doméně se dimerizuje, přesune se do jádra a slouží k transkripci genů. Mutace missense X v transaktivační doméně je recesivní mutací se ztrátou funkce. Pozorujete, že heterozygotní mutace Y v dimerizační doméně působí jako dominantně negativní mutace. Který z následujících molekulárních fenotypů je nejpravděpodobněji pozorován v přítomnosti mutace Y?
(A) změna konformace proteinu a fenotyp zisku funkce
(B) ztráta dimerizace proteinu a fenotyp divokého typu
(C) degradace proteinu a ztráta funkce alely divokého typu
(D) agregace proteinu a fenotyp ztráty funkce

V neaktivním stavu čeká podjednotka transkripčního faktoru na aktivační signál z membránové fosforylační kaskády. Po fosforylaci na zbytcích Ser v transaktivační doméně dimerizuje, transportuje do jádra a slouží při genové transkripci. Missense mutace X v transaktivační doméně je recesivní mutace se ztrátou funkce. Pozorujete, že heterozygotní mutace Y v dimerizační doméně působí jako dominantně-negativní mutace. Který z následujících molekulárních fenotypů je s největší pravděpodobností pozorován v přítomnosti mutace Y?
(A) změna konformace proteinů a fenotyp gain-of-function
(B) ztráta dimerizace proteinů a fenotypu divokého typu
(C) degradace proteinů a ztráta funkce alely divokého typu
(D) agregace proteinů a fenotyp ztráty funkce

V neaktivním stavu čeká podjednotka transkripčního faktoru na aktivační signál z membránové fosforylační kaskády. Po fosforylaci na zbytcích Ser v transaktivační doméně dimerizuje, přemístí se do jádra a slouží v genové transkripci. Missense mutace X v transaktivační doméně je recesivní mutace se ztrátou funkce. Pozorujete, že heterozygotní mutace Y v dimerizační doméně působí jako dominantně-negativní mutace. Který z následujících molekulárních fenotypů je s největší pravděpodobností pozorován v přítomnosti mutace Y?
(A) změna konformace proteinu a fenotyp zesílení funkce
(B) ztráta dimerizace proteinu a fenotyp divokého typu
(C) degradace proteinu a ztráta funkce alely divokého typu
(D) agregace proteinů a fenotyp ztráty funkce


Probíhají pozorování kvasaru v celém elektromagnetickém spektru. Zaměříme-li se na blízké infračervené a optické spektrum, zjistíme, že na vlnové délce přibližně 790 nm je maximum a na kratších vlnových délkách < 790 nm tok výrazně klesá.

Pokud bychom žili ve vesmíru definovaném modelem Lambda-CDM tak, že současná Hubbleova konstanta je 70 km s^-1 Mpc^-1, parametr hustoty hmoty je 0,3, parametr hustoty temné energie je 0,7 a vesmír je plochý,
jakou lze předpokládat hodnotu komovingové vzdálenosti (pro faktor měřítka a=1) tohoto kvasaru od Země?
(A) 9 Gpc
(B) 7 Gpc
(C) 6 Gpc
(D) 8 Gpc

Provádějí se pozorování kvasaru napříč elektromagnetickým spektrem. Při zaostření na blízké infračervené a optické spektrum je vrchol při vlnové délce asi 790 nm a při kratších vlnových délkách < 790 nm tok výrazně klesá.

Pokud bychom žili ve vesmíru definovaném modelem Lambda-CDM tak, že současná Hubbleova konstanta je 70 km s^-1 Mpc^-1, parametr hustoty hmoty je 0,3, parametr hustoty temné energie je 0,7 a vesmír je plochý,
co lze předpokládat o hodnotě vzdálenosti (pro měřítko a=1) tohoto kvasaru od Země?
(A) 9 Gpc
(B) 7 Gpc
(C) 6 Gpc
(D) 8 Gpc


Uvažujme clonu, která má tvar N-stranného mnohoúhelníku. Všechny apotémy jsou stejně dlouhé: a. Když monochromatické světlo (o vlnové délce \lambda), pohybující se po ose z, dopadá svisle na tuto aperturu, vytváří řadu maxim a minim intenzity v oblasti vzdáleného pole. Jaká je úhlová vzdálenost mezi prvními dvěma minimy, když N je nekonečně velké? Předpokládejte, že související úhly jsou malé, aby bylo možné použít aproximaci tan théta = théta.
(A) 1.220 \lambda /a
(B) 0.500 \lambda / a
(C) 0,610 \lambda / a
(D) 0,506 \lambda / a

Zvažte clonu, která má tvar N-stranného mnohoúhelníku. Všechny apotémy jsou stejně dlouhé a. Když monochromatické světlo (vlnové délky \lambda), cestování podél osy z, padá svisle na tento otvor, vytvoří sérii maxim intenzity a minima v oblasti vzdáleného pole. Jaká je úhlová vzdálenost mezi prvními dvěma minimy, když N je nekonečně velké? Předpokládejme, že související úhly jsou malé, takže lze použít aproximaci tan theta = theta.
(A) 1,220 \lambda/a
(B) 0,500 \lambda/a
(C) 0,610 \lambda/a
(D) 0,506 \lambda / a

Uvažujme otvor, který má tvar N-úhelníku. Když monochromatické světlo (o vlnové délce \lambda), pohybující se podél osy z, dopadá vertikálně na tento otvor, vytvoří v oblasti vzdáleného pole řadu maxim a minim intenzity. Jaká je úhlová vzdálenost mezi prvními dvěma minimy, když je N nekonečně velké? Předpokládejte, že související úhly jsou malé, takže lze použít aproximaci tan theta = theta.
([A]) 0,506 \lambda / a
([B]) 1,220 \lambda /a
([C]) 0,500 \lambda / a
([D]) 0,610 \lambda / a. Když monochromatické světlo (o vlnové délce \lambda), pohybující se podél osy z, dopadá vertikálně na tento otvor, vytvoří v oblasti vzdáleného pole řadu maxim a minim intenzity. Jaká je úhlová vzdálenost mezi prvními dvěma minimy, když je N nekonečně velké? Předpokládejte, že související úhly jsou malé, takže lze použít aproximaci tan theta = theta.
(A) 1,220 \lambda /a
(B) 0,500 \lambda / a
(C) 0,610 \lambda / a
(D) 0,506 \lambda / a


Máme roztok obsahující ionty Co(II) a thiokyanát, kde celková koncentrace kobaltu je c(Co) = 10^-2 M a koncentrace [SCN-] je 0,1 M. Konstanty stability kobaltnatých thiokyanatových komplexů jsou β1=9, β2=40, β3=63 a β4=16. Jaké bude procento modrých dithiokyanatových komplexů kobaltu mezi všemi druhy obsahujícími kobalt v roztoku?
(A) 38,1 %
(B) 42,3 %
(C) 25,6 %
(D) 16,9 %

Máme roztok obsahující ionty Co(II) a thiokyanát, kde celková koncentrace kobaltu je c(Co) = 10^-2 M a koncentrace [SCN-] je 0,1 M. Konstanty stability thiokyanatu kobaltnatého komplexy jsou β1=9, β2=40, β3=63 a β4=16. Jaké bude procento modrých dithiokyanátových komplexů kobaltu (II) mezi všemi druhy obsahujícími kobalt v roztoku?
(A) 38,1 %
(B) 42,3 %
(C) 25,6 %
(D) 16,9 %

Máme roztok obsahující ionty Co(II) a thiokyanát, kde celková koncentrace kobaltu je c(Co) = 10^-2 M a koncentrace [SCN-] je 0,1 M. Konstanty stability thiokyanatu kobaltnatého komplexy jsou β1=9, β2=40, β3=63 a β4=16. Jaké bude procento modrých dithiokyanatokobaltových komplexů mezi všemi druhy obsahujícími kobalt v roztoku?
(A) 38,1 %
(B) 42,3 %
(C) 25,6 %
(D) 16,9 %


Planeta X obíhá po kruhové dráze kolem hvězdy (X) a přijímá od ní určité množství tepla. Planeta Y obíhá po kruhové dráze kolem jiné hvězdy (Y) v jiné hvězdné soustavě a rovněž přijímá od hvězdy určité množství tepla.

Teplota fotosféry hvězdy Y je dvakrát vyšší než teplota fotosféry hvězdy X a teplota jádra hvězdy Y je třikrát vyšší než teplota jádra hvězdy X.
Hvězdy Y a X mají stejnou velikost.
Planeta Y je 2krát blíže hvězdě než planeta X.
Rotace planety Y je stejná jako rotace planety X.
Obvod planety Y je 2krát větší než obvod planety X.

Přibližně kolikrát více tepla (energie) obdrží planeta Y od své hvězdy?
(A) 65
(B) 650
(C) 1300
(D) 250

Planeta X obíhá po kruhové dráze kolem hvězdy (X) a přijímá od ní určité množství tepla. Planeta Y obíhá po kruhové dráze kolem jiné hvězdy (Y) v jiné hvězdné soustavě a rovněž přijímá od hvězdy určité množství tepla.

Teplota fotosféry hvězdy Y je 2krát vyšší než teplota fotosféry hvězdy X a teplota jádra hvězdy Y je 3krát vyšší než teplota jádra hvězdy X.
Hvězdy Y a X mají stejnou velikost.
Planeta Y je 2 krát blíže ke hvězdě než planeta X.
Rotace planety Y je stejná jako rotace planety X.
Planeta Y má obvod 2krát větší než obvod planety X.

Přibližně, kolikrát obdrží planeta Y více tepla (energie) od své hvězdy?
(A) 65
(B) 650
(C) 1300
(D) 250

Planeta X obíhá hvězdu (X) po kruhové dráze a přijímá od hvězdy určité množství tepla. Planeta Y obíhá nějakou jinou hvězdu (Y) po kruhové dráze, v nějakém jiném hvězdném systému, a také přijímá určité množství tepla od hvězdy.

Teplota fotosféry hvězdy Y je 2krát vyšší než teplota fotosféry hvězdy X a teplota jádra hvězdy Y je 3krát vyšší než teplota jádra hvězdy X.
Hvězdy Y a X mají stejnou velikost.
Planeta Y je 2krát blíže hvězdě než planeta X.
Rotace planety Y je stejná jako rotace planety X.
Planeta Y má obvod 2x větší než obvod planety X.

Kolikrát přibližně přijme planeta Y více tepla (energie) od své hvězdy?
(A) 65
(B) 650
(C) 1300
(D) 250


Při navrhování transmisního elektronového mikroskopu s vysokým rozlišením pracujícím při urychlovacím napětí 1000 kV Mike připojil vakuové pumpy, aby vytvořil stav ultra vysokého vakua (< 10^-9 Torr) v prostoru pro vzorky, s cílem minimalizovat přítomnost molekul plynu pro lepší elektronovou mikroskopii. Nicméně, jak se očekávalo, některé částice plynu zůstaly uvnitř prostoru, jak bylo detekováno hmotnostním spektrometrem. Mike přesně určil střední volnou dráhu těchto molekul plynu ve vakuovém stavu (< 10^-9 Torr) na λ1, na základě faktorů, jako je objem prostoru pro vzorek, tlak a teplota. Po zahájení elektronového paprsku však učinil zajímavé pozorování týkající se střední volné dráhy založené na rozptylu elektronů s molekulami plynu. Zjistil, že střední volná cesta se již nerovná λ1; spíše to bylo λ2, i když teplota v prostoru vzorku zůstala stejná.

Co můžeme o λ2 vyvodit na základě výše uvedeného scénáře?
(A) λ2 >= 1,22xλ1
(B) λ1 < λ2 < 1,22xλ1
(C) λ2 = λ1, což ukazuje na nesrovnalost v Mikeově pozorování
(D) λ2 < λ1

Při navrhování transmisního elektronového mikroskopu s vysokým rozlišením, který pracuje při urychlovacím napětí 1000 kV, Mike připojil vakuové pumpy k vytvoření stavu ultra vysokého vakua (< 10^-9 Torr) v prostoru pro vzorky s cílem minimalizovat přítomnost plynu. molekul pro vylepšenou elektronovou mikroskopii. Jak se však očekávalo, některé částice plynu zůstaly uvnitř oddělení, jak detekoval hmotnostní spektrometr. Mike přesně určil střední volnou dráhu těchto molekul plynu ve vakuu (< 10^-9 Torr) na λ1, na základě faktorů, jako je objem komory vzorku, tlak a teplota. Po iniciaci elektronového paprsku však učinil zajímavé pozorování týkající se střední volné cesty založené na rozptylu elektronů s molekulami plynu. Zjistil, že střední volná dráha již není rovna λ1; spíše to bylo λ2, i když teplota prostoru vzorku zůstala stejná.

Co můžeme vyvodit o λ2 na základě výše uvedeného scénáře?
(A) A2 >= 1,22 x Xl
(B) λ1 < λ2 < 1,22*λ1
(C) λ2 = λ1, což ukazuje na rozpor v Mikeově pozorování
(D) λ2 < λ1

Při navrhování transmisního elektronového mikroskopu s vysokým rozlišením, který pracuje při urychlovacím napětí 1000 kV, Mike připojil vakuové pumpy k vytvoření stavu ultra vysokého vakua (< 10^-9 Torr) v prostoru pro vzorky s cílem minimalizovat přítomnost plynu. molekul pro vylepšenou elektronovou mikroskopii. Jak se však očekávalo, některé částice plynu zůstaly uvnitř oddělení, jak detekoval hmotnostní spektrometr. Mike přesně určil střední volnou dráhu těchto molekul plynu ve vakuu (< 10^-9 Torr) na λ1, na základě faktorů, jako je objem komory vzorku, tlak a teplota. Po iniciaci elektronového paprsku však učinil zajímavé pozorování týkající se střední volné cesty založené na rozptylu elektronů s molekulami plynu. Zjistil, že střední volná dráha již není rovna λ1; spíše to bylo λ2, i když teplota prostoru vzorku zůstala stejná.

Co můžeme vyvodit o λ2 na základě výše uvedeného scénáře?
(A) λ2 >= 1,22 x λ1
(B) λ1 < λ2 < 1,22*λ1
(C) λ2 = λ1, což ukazuje na rozpor v Mikeově pozorování
(D) λ2 < λ1


V roce 2270 provádí NASA pokročilý výzkum, jehož cílem je prozkoumat možnost sestrojení Dysonovy sféry kolem Slunce. Studie je zaměřena zejména na testování vhodnosti použití optických vláken a/nebo elektrických vodičů pro komunikaci mezi energetickými sběrači.
Pro tuto studii NASA vyvinula dvě sférické kosmické lodě, pojmenované RETA a VETA, každá o průměru 1 stopa. Tyto kosmické lodě jsou propojeny obousměrným stíněným supravodivým kabelem a optickým vláknem s nulovými ztrátami, které tvoří smyčkovou konfiguraci. Smyčka se uvede do pohybu a vytvoří v prázdném prostoru kruhovou oběžnou dráhu o poloměru r. Elektrický kabel a optické vlákno mají stejnou délku a každé pokrývá polovinu trajektorie oběžné dráhy, což vede k prostorovému oddělení 2r mezi kosmickými loděmi.
Oboustranný vodič tvoří sériový obvod zahrnující baterii, spínač a LED diodu. Baterie a spínač jsou umístěny na RETA, zatímco LED je na VETA.
Když je splněna určitá podmínka, spínač na RETA se sepne, čímž se uzavře sériový obvod. Světlo z LED na VETA je po aktivaci vedeno do optického vlákna, odkud se přenáší zpět do RETA.
Jaká doba uplyne od okamžiku sepnutí spínače do okamžiku, kdy první světlo z LED na VETA dorazí do RETA, je dána driftová rychlost elektronů ve vodiči (Vd), rychlost světla ve vakuu c a efektivní rychlost světla ve vlákně (Vf)?
(A) (1/Vf +1/Vd )πr
(B) (1/V_f +1/c)πr
(C) (1/Vf +2/Vd )πr
(D) (π/V_f +2/c)r

V roce 2270 zahájila NASA pokročilý výzkum s cílem prozkoumat životaschopnost konstrukce Dysonovy koule kolem Slunce. Studie je zaměřena zejména na testování vhodnosti použití optických vláken a/nebo elektrických vodičů pro komunikaci mezi energetickými harvestory.
Pro tuto studii NASA vyvinula dvě sférické kosmické lodě, pojmenované RETA a VETA, každá o průměru 1 stopa. Tyto kosmické lodě jsou propojeny dvoucestným stíněným supravodivým kabelem a optickým vláknem s nulovou ztrátou, čímž tvoří smyčkovou konfiguraci. Smyčka se dá do pohybu a v prázdném prostoru vytvoří kruhovou dráhu o poloměru r. Elektrický kabel a optické vlákno mají stejnou délku, každá pokrývá polovinu trajektorie oběžné dráhy, což má za následek prostorovou vzdálenost 2r mezi kosmickými loděmi.
Dvoucestný vodič tvoří sériový obvod obsahující baterii, spínač a LED. Baterie a spínač jsou umístěny na RETA, zatímco LED svítí na VETA.
Když je určitá podmínka splněna, sepne se spínač RETA, čímž se sériový obvod dokončí. Světlo z LED na VETA, je-li aktivováno, je směrováno do optického vlákna pro přenos zpět do RETA.
Vzhledem k rychlosti driftu elektronů ve vodiči (Vd), rychlosti světla ve vakuu c a efektivní rychlosti světla ve vláknu (Vf), jaká je doba, která uplyne od sepnutí momentového spínače do prvního rozsvícení LED diody VETA dosáhne RETA?
(A) (1/Vf +1/Vd)πr
(B) (1/V_f +1/c)πr
(C) (1/Vf +2/Vd)πr
(D) (π/V_f +2/c)r

V roce 2270 NASA provádí pokročilý výzkum, aby prozkoumala životaschopnost konstrukce Dysonovy koule kolem Slunce. Studie je zaměřena zejména na testování vhodnosti použití optických vláken a/nebo elektrických vodičů pro komunikaci mezi sběrači energie.
Pro tuto studii NASA vyvinula dvě sférické kosmické lodě, pojmenované RETA a VETA, každá o průměru 1 stopu. Tyto kosmické lodě jsou vzájemně propojeny obousměrným stíněným supravodivým kabelem a optickým vláknem s nulovými ztrátami, čímž vzniká konfigurace smyčky. Smyčka se uvede do pohybu a v prázdném prostoru vytvoří kruhovou oběžnou dráhu o poloměru r. Elektrický kabel a optické vlákno mají stejnou délku, každý z nich pokrývá polovinu trajektorie oběžné dráhy, což má za následek prostorovou vzdálenost 2r mezi kosmickými loděmi.
Dvoucestný vodič tvoří sériový obvod obsahující baterii, spínač a LED diodu. Baterie a spínač jsou umístěny na RETA, zatímco LED svítí na VETA.
Když je splněna určitá podmínka, spínač na RETA se uzavře, čímž se dokončí sériový obvod. Světlo z LED na VETA, když je aktivováno, je směrováno do optického vlákna pro přenos zpět do RETA.
Vzhledem k driftové rychlosti elektronů ve vodiči (Vd), rychlosti světla ve vakuu c a efektivní rychlosti světla ve vlákně (Vf), jaká je doba, která uplyne od sepnutí spínače do doby, než první světlo z LED na VETA dosáhne RETA?
(A) (1/Vf +1/Vd )πr
(B) (1/V_f +1/c)πr
(C) (1/Vf +2/Vd )πr
(D) (π/V_f +2/c)r


Plyny A a B jsou binární sloučeniny sestávající ze tří prvků, z nichž dva jsou v sousedních skupinách periodické tabulky prvků. Oba plyny lze spalovat na vzduchu. Hustota každého z plynů vzhledem k hustotě argonu při stejném tlaku a při stejné teplotě je rovna ~0,50 (chyba není větší než 2 %). Plyn A se dobře rozpouští ve vodě, což vede k roztoku s pH>7. Plyn B je ve vodě téměř nerozpustný.
Napsat:
1) chemická rovnice úplného spálení plynu A;
2) chemická rovnice úplného spálení plynu B;

Uveďte rozmezí, do kterého spadá součet molekulových hmotností produktů reakce v rovnicích 1) + 2) (při zohlednění stechiometrických koeficientů jako celých čísel).
(A) od 230 do 250
(B) od 130 do 150
(C) od 170 do 190
(D) od 260 do 280

Plyny A a B jsou binární sloučeniny skládající se ze tří prvků, z nichž dva jsou v sousedních skupinách periodické tabulky prvků. Oba plyny lze spalovat na vzduchu. Hustota každého z plynů vzhledem k hustotě argonu při stejném tlaku a teplotě se rovná ~0,50 (chyba ne více než 2%). Plyn A se dobře rozpouští ve vodě a vzniká roztok s pH>7. Plyn B je ve vodě téměř nerozpustný.
Psát:
1) chemická rovnice úplného spalování plynu A;
2) chemická rovnice úplného spalování plynu B;

Uveďte rozsah, ve kterém spadá součet molekulových hmotností produktů reakce v rovnicích 1) + 2) (s přihlédnutím ke stechiometrickým koeficientům jako celým číslům).
(A) od 230 do 250
(B) od 130 do 150
(C) od 170 do 190
(D) od 260 do 280

Plyny A a B jsou binární sloučeniny sestávající ze tří prvků, z nichž dva jsou v sousedních skupinách periodické tabulky prvků. Oba plyny lze spalovat na vzduchu. Hustota každého z plynů vzhledem k hustotě argonu při stejném tlaku a stejné teplotě je rovna ~0,50 (chyba není větší než 2 %). Plyn A se dobře rozpouští ve vodě, což vede k roztoku s pH>7. Plyn B je ve vodě téměř nerozpustný.
Napsat:
1) chemická rovnice úplného spálení plynu A;
2) chemická rovnice úplného spálení plynu B;

Uveďte rozmezí, do kterého spadá součet molekulových hmotností produktů reakce v rovnicích 1) + 2) (při zohlednění stechiometrických koeficientů jako celých čísel).
(A) od 230 do 250
(B) od 130 do 150
(C) od 170 do 190
(D) od 260 do 280


Vírové elementární excitace v supratekutém heliu se nazývají rotony. Jejich energetický disperzní vztah začíná konečnou hodnotou $\Delta > 0$ při hybnosti $p = p0$ a od tohoto minima kvadraticky roste jako $E(p) = \Delta + b(p-p0)^2$, kde $b > 0$ je nepřímo úměrné efektivní hmotnosti takové excitace (kvazičástice). Vyberte správný výraz pro hustotu stavů pro rotony (V níže uvedených výrazech je V objem.).
(A) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3}\frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}}
(B) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{(E-\Delta)/b + p_0 }{2 \sqrt{(b(E-\Delta)}
(C) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}
(D) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{p_0^2 + (E-\Delta)/b}{\sqrt{b(E-\Delta)}}.

Elementární excitace podobné vírům v supratekutém heliu se nazývají rotony. Jejich vztah energetické disperze začíná konečnou hodnotou $\Delta > 0$ při hybnosti $p = p0$ a roste kvadraticky od tohoto minima jako $E(p) = \Delta + b(p-p0)^2$ kde $ b > 0$ je nepřímo úměrné efektivní hmotnosti takového buzení (kvazičástice). Vyberte správný výraz pro hustotu stavů pro rotony. (V níže uvedených výrazech je V objem.).
(A) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3}\frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}}
(B) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{(E-\Delta)/b + p_0 }{2 \sqrt{(b(E-\Delta)}
(C) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}
(D) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{p_0^2 + (E-\Delta)/b}{\sqrt{b(E-\Delta)}}

Vírové elementární excitace v supratekutém heliu se nazývají rotony. Jejich vztah disperze energie začíná konečnou hodnotou $\Delta > 0$ při hybnosti $p = p0$ a roste kvadraticky od tohoto minima jako $E(p) = \Delta + b(p-p0)^2$, kde $b > 0$ je nepřímo úměrná efektivní hmotnosti takového buzení (kvazičástice). Vyberte správný výraz pro hustotu stavů pro rotony. (V níže uvedených výrazech je V objem.).
(A) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3}\frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}}
(B) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{(E-\Delta)/b + p_0 }{2 \sqrt{(b(E-\Delta)}
(C) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{1}{2\sqrt{b}} \frac{^2}{\sqrt{E-\Delta}
(D) \frac{V}{2 \pi^2 \hbar^3} \frac{p_0^2 + (E-\Delta)/b}{\sqrt{b(E-\Delta)}}


Elektroaktivní aromatický sekundární amin byl chráněn boc, aby se zabránilo vedlejší reakci při pokojové teplotě. Po další reakci k obnovení elektroaktivity finálního produktu vykazuje 1H NMR v D2O
(A) Singlet při 1,4 ppm
(B) Kvartet při 1,6 ppm
(C) Singlet při 4,0 ppm
(D) Triplet při 6,9 ppm

Elektroaktivní aromatický sekundární amin byl chráněn boc, aby se zabránilo vedlejší reakci při teplotě místnosti. Po další reakci k obnovení elektroaktivity konečného produktu 1H NMR v D2O ukazuje a
(A) Singlet při 1,4 ppm
(B) Kvartet při 1,6 ppm
(C) Singlet při 4,0 ppm
(D) Triplet při 6,9 ppm

Elektroaktivní aromatický sekundární amin byl chráněn boc, aby se zabránilo vedlejší reakci při teplotě místnosti. Po další reakci k obnovení elektroaktivity konečného produktu 'H NMR v D20 ukazuje a
(A) Singlet při 1,4 ppm
(B) Kvartet při 1,6 ppm
(C) Singlet při 4,0 ppm
(D) Triplet při 6,9 ppm


Transformovali jste buňky E. coli pomocí pUC18 (původ pUC, AmpR), ale chcete tento plazmid vyměnit za pACYC184 (počátek p15A, TetR). Očekáváte, že to bude snadná nebo obtížná manipulace? Jak byste to udělali?
(A) To by bylo snadné. Transformované buňky při replikaci ztrácejí své exogenní molekuly DNA. Proto můžete buňky obsahující pUC18 po určitou dobu pěstovat v médiu bez ampicilinu, abyste buňkám umožnili přirozeně ztratit pUC18 a transformovat buňky pomocí pACYC184.
(B) To by bylo těžké. pUC18 a pACYC184 jsou kompatibilní a buňky E. coli mohou držet dva plazmidy současně. V případě, že jsou plazmidy kompatibilní, je obtížné selektivně odstranit jeden z nich."
(C) To by bylo snadné. Je velkou výhodou, že tyto dva plazmidy mají odolnost vůči různým lékům. Takže musíte transformovat buňky pomocí pACYC184 a vybrat na médiu, které je +Tet a -Amp.
(D) To by bylo těžké. pUC18 je plazmid s vysokým počtem kopií a bylo by těžké jej odstranit.

Transformovali jste buňky E. coli pomocí plazmidu pUC18 (původ pUC, AmpR), ale chcete jej vyměnit za plazmid pACYC184 (původ p15A, TetR). Očekáváte, že to bude snadná nebo obtížná manipulace? Jak byste to provedli?
(A) Bylo by to snadné. Transformované buňky při replikaci ztrácejí své exogenní molekuly DNA. Proto můžete buňky nesoucí pUC18 pěstovat nějakou dobu v médiu bez ampicilinu, aby buňky přirozeně ztratily pUC18, a transformovat buňky pomocí pACYC184.
(B) Bylo by to obtížné. pUC18 a pACYC184 jsou kompatibilní a buňky E. coli mohou obsahovat oba plazmidy současně. V případě, že jsou plazmidy kompatibilní, je obtížné jeden z nich selektivně odstranit.“
(C) Bylo by to snadné. Velkou výhodou je, že oba plazmidy mají rezistenci vůči různým léčivům. Takže je třeba transformovat buňky s pACYC184 a selektovat na médiu, které je +Tet, a -Amp.
(D) Bylo by to obtížné. pUC18 je plazmid s vysokým počtem kopií a bylo by obtížné ho odstranit.

Transformovali jste buňky E. coli s pUC18 (pUC původ, AmpR), ale chcete tento plazmid vyměnit za pACYC184 (p15A původ, TetR). Očekáváte, že to bude snadná nebo obtížná manipulace? Jak byste to udělali?
(A) Bylo by to snadné. Transformované buňky při replikaci ztrácejí své exogenní molekuly DNA. Proto můžete po nějakou dobu pěstovat buňky obsahující pUC18 v médiích bez ampicilinu, aby buňky přirozeně ztratily pUC18 a transformovali je pomocí pACYC184.
(B) Bylo by to obtížné. pUC18 a pACYC184 jsou kompatibilní a buňky E. coli mohou obsahovat oba plazmidy současně. V případě kompatibility plazmidů je obtížné selektivně eliminovat jeden z nich.
(C) Bylo by to snadné. Velkou výhodou je, že tyto dva plazmidy mají odolnost vůči různým lékům. Musíte tedy transformovat buňky pomocí pACYC184 a vybrat na médiu, které je +Tet a -Amp.
(D) Bylo by to obtížné. pUC18 je plazmid s vysokým počtem kopií a bylo by obtížné jej odstranit.


Médium tenkovrstvých chromatografických desek je primárně oxid křemičitý, ale často je dopován křemičitanem zinečnatým, aby se usnadnila vizualizace mnoha organických sloučenin na desce. Tyto organické sloučeniny poskytují tmavý kontrast k luminiscenci desky, když je osvětlena 254nm světlem. Co je hlavní příčinou výskytu tmavého kontrastu k luminiscenci desky?
(A) malé organické molekuly vyplňují dutiny v matrici desky, což zabraňuje elektronům ve vstupu do těchto dutin po excitaci světlem 254 nm, čímž brání zinkokřemičitanu na části desky s organickými molekulami v trvalém projevu luminiscence, výsledkem je tmavá skvrna.
(B) Organické sloučeniny jsou také fluorescenční, s excitační vlnovou délkou 254 nm, ale s nižší intenzitou a kratší emisní vlnovou délkou než zinksilikát, a tak soutěží s fluorescencí zinksilikátu, čímž jej výrazně oslabují, což vede k tmavému místo.
(C) Organické sloučeniny, které poskytují tmavý kontrast na desce, mají významnou absorbanci při 254 nm a blokují světlo ve vzrušování zinkokřemičitanu, což vede k tmavé skvrně.
(D) Sloučeniny umožňují excitovanému stavu křemičitanu zinečnatého neradiativně přenášet svou energii na organickou sloučeninu a neradiativně je vracet do základního stavu. Organická sloučenina se pak sama vrátí do základního stavu neradiativně, takže není emitováno žádné světlo, což má za následek tmavou skvrnu.

Médiem tenkovrstvých chromatografických desek je především oxid křemičitý, ale často se do nich přidává křemičitan zinečnatý, aby se usnadnila vizualizace mnoha organických sloučenin na desce. Tyto organické sloučeniny vytvářejí tmavý kontrast k luminiscenci desky, když je osvětlena 254nm světlem. Co je hlavní příčinou vzniku tmavého kontrastu luminiscence destičky?
(A) malé organické molekuly vyplňují dutiny v matrici destičky, což brání elektronům, aby se do těchto dutin dostaly při excitaci 254nm světlem, a tím brání křemičitanu zinečnatému na části destičky s organickými molekulami, aby vykazoval trvalou luminiscenci, což vede k tmavé skvrně.
(B) Organické sloučeniny jsou rovněž fluorescenční, s excitační vlnovou délkou 254 nm, ale s nižší intenzitou a kratší emisní vlnovou délkou než křemičitan zinečnatý, a tak konkurují fluorescenci křemičitanu zinečnatého, čímž ji výrazně oslabují, což vede k tmavé skvrně.
(C) Organické sloučeniny, které na destičce vytvářejí tmavý kontrast, mají výraznou absorbanci při 254 nm a blokují světlo, které excituje křemičitan zinečnatý, což vede k tmavé skvrně.
(D) Sloučeniny umožňují, aby excitovaný stav zinečnatého silkátu nezářivě předával svou energii organickým sloučeninám a nezářivě je vracel do základního stavu. Organická sloučenina se pak sama vrací do základního stavu bez záření, takže nevyzařuje žádné světlo, což vede k tmavé skvrně.

Médiem tenkovrstvých chromatografických destiček je primárně oxid křemičitý, ale často jsou dopovány křemičitanem zinečnatým, aby se usnadnila vizualizace mnoha organických sloučenin na desce. Tyto organické sloučeniny dodávají luminiscenci desky tmavý kontrast, když je osvětlena světlem o vlnové délce 254 nm. Co je hlavní příčinou vzniku tmavého kontrastu k luminiscenci desky?
(A) malé organické molekuly vyplňují dutiny v matrici desky, což zabraňuje elektronům vstoupit do těchto dutin při excitaci 254nm světlem, čímž se zabrání silikátu zinečnatanu na části desky s organickými molekulami vykazovat trvalou luminiscenci, což má za následek tmavou skvrnu.
(B) Organické sloučeniny jsou také fluorescenční, s excitační vlnovou délkou 254 nm, ale s nižší intenzitou a kratší emisní vlnovou délkou než křemičitan zinečnatý, a tak soutěží s fluorescencí křemičitanu zinečnatého, čímž ji významně oslabují, což má za následek tmavou skvrnu.
(C) Organické sloučeniny, které vytvářejí tmavý kontrast na desce, mají významnou absorpci při 254 nm a blokují světlo, aby nevzbudilo křemičitan zinečnatý, což má za následek tmavou skvrnu.
(D) Sloučeniny umožňují excitovanému stavu silicátu zinečnatého nezářivě přenášet svou energii na organickou sloučeninu a nezářivě je vracet do základního stavu. Organická sloučenina se pak sama nezářivě vrátí do základního stavu, takže není vyzařováno žádné světlo, což má za následek tmavou skvrnu.


Jaká je hodnota pH vodného roztoku obsahujícího 10^-5 M kyseliny borité (T = 25 °C, Ka = 7x10^-10)?
(A) 7,08
(B) 7,03
(C) 6,97
(D) 6,89

Jaká je hodnota pH vodného roztoku obsahujícího 10^-5 M kyseliny borité (T = 25 °C, Ka = 7x10^-10)?
(A) 7.08
(B) 7.03
(C) 6.97
(D) 6.89

Jaká je hodnota pH vodného roztoku obsahujícího 10^-5M kyselinu boritou (T = 25 °C, Ka = 7x10^-10)?
(A) 7,08
(B) 7,03
(C) 6,97
(D) 6,89


Určete produkt získaný při reakci prop-1-en-2-ylcyklopentanu s následující sekvencí činidel.

1. HCl
2. Alc. KOH
3. O3, (CH3)2S
4. Aq. NaOH
(A) 1-(2-hydroxycyklohexyl)ethanon
(B) 3-hydroxy-3-methylcykloheptanon
(C) 2-(1-hydroxyethyl)cyklohexanon
(D) 1-(2-hydroxy-2-methylcyklopentyl)ethanon

Bestimmte das Produkt, das bei der Reaktion von Prop-1-en-2-ylcyclopentan mit der folgenden Reagenziensequenz erhalten wurde.

1. HCl
2. Alc. KOH
3. O3, (CH3)2S
4. Aq. NaOH
(A) 1-(2-Hydroxycyclohexyl)ethanon
(B) 3-Hydroxy-3-methylcycloheptanon
(C) 2-(1-Hydroxyethyl)cyclohexanon
(D) 1-(2-Hydroxy-2-methylcyclopentyl)ethanon

Stanovil se produkt získaný reakcí prop-1-en-2-ylcyklopentanu s následující sekvencí činidel.

1. HCl
2. Alc. KOH
3. O3, (CH3)2S
4. Vodn. NaOH
(A) 1-(2-hydroxycyklohexyl)keton
(B) 3-hydroxy-3-methylcykloheptanon
(C) 2-(1-hydroxyethyl)cyklohexanon
(D) 1-(2-hydroxy-2-methylcyklopentyl)keton


Definujme kritickou vzdálenost pro významný hvězdný průlet (tj. s významným dopadem na oběžné dráhy/rychlost hvězd) jako 1,5 astronomických jednotek (AU). Nyní zvažte dvě velké skupiny hvězd, označované jako Skupina_1 a Skupina_2, které mají stejný počet a hustotu hvězd. Ve Skupině_1 mají všechny hvězdy hmotnosti 0,5 hmotnosti Slunce, zatímco ve Skupině_2 mají hmotnosti hvězd každá 0,3 hmotnosti Slunce. (Náhodné) rychlosti hvězd ve Skupině_1 jsou 22 km/s. Jakou rychlostí (za předpokladu stejné rychlosti pro všechny hvězdy) by měly mít hvězdy ve skupině_2, aby mezi nimi dosáhly kritické vzdálenosti 1,5 AU, jak je definováno výše?
(A) ~ 13 km/s
(B) ~ 36 km/s
(C) ~ 20 km/s
(D) ~ 17 km/s

Definujme kritickou vzdálenost pro významný průlet hvězdy (tj. s významným dopadem na oběžné dráhy/rychlosti hvězd) jako 1,5 astronomické jednotky (AU). Nyní uvažujme dvě velké skupiny hvězd, označované jako Group_1 a Group_2, které mají stejný počet a hustotu hvězd. V Group_1 mají všechny hvězdy hmotnost 0,5 hmotnosti Slunce, zatímco v Group_2 jsou hmotnosti hvězd 0,3 hmotnosti Slunce. (Náhodné) rychlosti hvězd v Group_1 jsou 22 km/s. Jakou rychlost (za předpokladu stejné rychlosti pro všechny hvězdy) by měly mít hvězdy v Group_2, aby mezi sebou dosáhly kritické vzdálenosti 1,5 AU, jak je definováno výše?
(A) ~ 13 km/s
(B) ~ 36 km/s
(C) ~ 20 km/s
(D) ~ 17 km/s

Definujme kritickou vzdálenost pro významný průlet hvězd (tj. s významným vlivem na dráhy/rychlosti hvězd) jako 1,5 astronomické jednotky (AU). Nyní uvažujme dvě velké skupiny hvězd, označované jako Skupina_1 a Skupina_2, které mají stejný počet a hustotu hvězd. Ve Skupině_1 mají všechny hvězdy hmotnost 0,5 hmotnosti Slunce, zatímco ve Skupině_2 je hmotnost každé hvězdy 0,3 hmotnosti Slunce. (Náhodné) rychlosti hvězd ve skupině_1 jsou 22 km/s. Jakou rychlost (za předpokladu stejné rychlosti všech hvězd) by měly mít hvězdy ve Skupině_2, aby mezi nimi byla dosažena kritická vzdálenost 1,5 AU, jak je definována výše?
(A) ~ 13 km/s
(B) ~ 36 km/s
(C) ~ 20 km/s
(D) ~ 17 km/s


1,3-butadien bude mít kratší vlnovou délku UV absorbance, když je v ___ konformaci. Nejnižší obsazený π stav bude mít nižší energii v ___ konformaci.
(A) s-trans, s-trans
(B) s-cis, s-cis
(C) s-cis, s-trans
(D) s-trans, s-cis

1,3-butadien bude mít kratší vlnovou délku UV absorbance, když je v konformaci ___. Nejnižší obsazený stav π bude mít v konformaci ___ nižší energii.
(A) s-trans, s-trans
(B) s-cis, s-cis
(C) s-cis, s-trans
(D) s-trans, s-cis

1,3-butadien bude mít kratší vlnovou délku UV absorbance, když je v konformaci ___. Nejnižší obsazený π stav bude mít nižší energii v konformaci ___.
(A) s-trans, s-trans
(B) s-cis, s-cis
(C) s-cis, s-trans
(D) s-trans, s-cis


Když se roztok chloridu barnatého přidá k roztoku barevné anorganické látky č. 1, vytvoří se bílá sraženina č. 2, nerozpustná v kyselinách a zásadách. Kalcinací sraženiny č. 2 při 973 K s přebytkem uhlíku vzniká látka č. 3, rozpustná v kyselině chlorovodíkové za uvolnění plynu č. 4. Roztok látky č. 1 reagující s plynem č. 4 tvoří černou sraženinu č. 5, nerozpustnou v kyselině chlorovodíkové. Když se roztok č. 1 vaří se zásadou, uvolňuje se plyn č. 6 a tvoří se černá sraženina č. 7, která se rozpouští v kyselinách a tvoří roztok č. 8. Přidání roztoku uhličitanu sodného do roztoku č. 8 vede k uvolnění plynu č. 9 a tvorbě barevné sraženiny č. 10, která při kalcinaci uvolňuje plyn č. 9 a černou látku č. 7. Když se výchozí látka č. 1 zahřívá při 423–473 K, vzniká bílý prášek č. 11, rozpustný ve vodě za vzniku barevného roztoku, a uvolňují se těkavé produkty č. 12 (hustota produktů č. 12 vzhledem k hustotě vodíku při stejném tlaku a teplotě je rovna 8,6), které jsou zcela absorbovány kyselinou sírovou. Procházení č. 12 přes zahřátou látku č. 7 vede ke změně barvy za vzniku látky č. 13, která je nerozpustná v kyselině chlorovodíkové, a uvolněný plyn č. 14 již není zcela absorbován kyselinou sírovou. Hmotnosti látek č. 5 a č. 7, získané ze vzorků č. 1 stejné hmotnosti, jsou ve vztahu 1,2:1 a hmotnost látky č. 10 je 0,90 hmotnosti látky č. 1. Uveďte počet atomů v látce č. 1.
(A) 21
(B) 22
(C) 24
(D) 25

Když se roztok chloridu barnatého přidá k roztoku barevné anorganické látky No1, vznikne bílá sraženina No2, nerozpustný v kyselinách a zásadách. Kalcinací sraženiny No2 při 973 K s přebytkem uhlíku se získá látka No3, rozpustná v kyselině chlorovodíkové za uvolňování plynu No4. Roztok látky No1 interagující s plynem No4 tvoří černou sraženinu No5, nerozpustnou v kyselině chlorovodíkové. Když se roztok No1 vaří s alkálií, uvolní se plyn No6 a vytvoří se černá sraženina No7, která se rozpustí v roztoku č. 8 tvořící kyseliny. Přidání roztoku uhličitanu sodného do roztoku č8 vede k uvolnění plynu č. 9 a k vytvoření barevné sraženiny č. 10, která při kalcinaci poskytuje plyn č. 9 a černou látku č7. Když se výchozí látka No1 zahřeje na 423–473 K, vytvoří se bílý prášek No11, rozpustný ve vodě za vzniku barevného roztoku, a uvolní se těkavé produkty No12 (hustota produktů No12 vzhledem k hustotě vodíku při stejném tlaku a teplotě je rovna 8,6), zcela absorbovány kyselinou sírovou. Průchod č. 12 přes zahřátou látku č. 7 vede ke změně barvy s tvorbou látky č. 13, která je nerozpustná v kyselině chlorovodíkové, a uvolňující plyn č. 14 již není zcela absorbován kyselinou sírovou. Hmotnosti látek No5 a No7, získaných ze vzorků č. 1 o stejné hmotnosti, jsou ve vzájemném poměru 1,2:1 a hmotnost látky No10 je 0,90 hmotnosti látky No1.
Uveďte počet atomů v látce No1.
(A) 21
(B) 22
(C) 24
(D) 25

Když se roztok chloridu barnatého přidá k roztoku barevné anorganické látky č. 1, vytvoří se bílá sraženina č. 2, nerozpustná v kyselinách a zásadách. Kalcinací sraženiny č. 2 při 973 K s přebytkem uhlíku se získá látka č. 3, rozpustná v kyselině chlorovodíkové za uvolňování plynu č. 4. Roztok látky č. 1 interagující s plynem č. 4 tvoří černou sraženinu č. 5, nerozpustnou v kyselině chlorovodíkové. Když se roztok č. 1 vaří s alkálií, uvolňuje se plyn č. 6 a tvoří se černá sraženina č. 7, která se rozpouští v roztoku č. 8 tvořícím kyseliny. Přidání roztoku uhličitanu sodného k roztoku č. 8 vede k uvolnění plynu č. 9 a tvorbě barevné sraženiny č. 10, která při kalcinaci poskytuje plyn č. 9 a černou látku č. 7. Když se výchozí látka č. 1 zahřeje na 423–473 K, vytvoří se bílý prášek č. 11 rozpustný ve vodě za vzniku barevného roztoku a uvolňují se těkavé produkty č. 12 (hustota produktů č. 12 vzhledem k hustotě vodíku při stejném tlaku a stejné teplotě se rovná 8,6), zcela absorbován kyselinou sírovou. Průchod č. 12 přes zahřátou látku č. 7 vede ke změně barvy za vzniku látky č. 13, která je nerozpustná v kyselině chlorovodíkové, a uvolňující se plyn č. 14 již není zcela absorbován kyselinou sírovou. Hmotnosti látek №5 a №7, získané ze vzorků №1 stejné hmotnosti, jsou vzájemně vztaženy jako 1,2:1 a hmotnost látky №10 je 0,90 hmotnost látky №1.
Uveďte počet atomů v látce №1.
(A) 21
(B) 22
(C) 24
(D) 25


Kolik komponent Diracova neutrina je součástí SM?
(A) 1
(B) 3
(C) 4
(D) 2

Kolik složek Diracova neutrina je součástí SM?
(A) 1
(B) 3
(C) 4
(D) 2


Zvažte následující matice.
W = (1/2, i/4; -i/4, 1/2)
X = (1/3, 1; 1, 2/3)
Y = (1/2, i/3; -i/3, 1/2)
Z = (2/3, 1/4; 1/4, 1/3)
Poznámka: formát výše uvedených matic je takový, že středník odděluje řádky.

Na základě těchto matic vyberte správnou možnost.
(A) Alespoň jeden ze stavů je čistý.
(B) W, X a Z jsou kvantové stavy.
(C) Každá složka Blochova vektoru Z je nenulová.
(D) Y leží uvnitř Blochovy sféry.

Uvažujme následující matice.
W = (1/2, i/4; -i/4, 1/2)
X = (1/3, 1; 1, 2/3)
Y = (1/2, i/3; -i/3, 1/2)
Z = (2/3 1/4; 1/4 1/3)
Poznámka: formát výše uvedených matic je takový, že středník odděluje řádky.

Na základě těchto matic vyberte správnou možnost.
(A) Alespoň jeden ze stavů je čistý.
(B) W, X a Z jsou kvantové stavy.
(C) Každá složka Blochova vektoru Z je nenulová.
(D) Y leží uvnitř Blochovy sféry.

Zvažte následující matice.
W = (1/2, i/4; -i/4, 1/2)
X = (1/3, 1; 1, 2/3)
Y = (1/2, i/3; -i/3, 1/2)
Z = (2/3 1/4; 1/4 1/3)
Poznámka: Formát výše uvedených matic je takový, že středník odděluje řádky.

Na základě těchto matic vyberte správnou možnost.
(A) Alespoň jeden ze stavů je čistý.
(B) W, X a Z jsou kvantové stavy.
(C) Každá složka Blochova vektoru Z je nenulová.
(D) Y leží uvnitř Blochovy koule.


Jaká je očekávaná hodnota druhé mocniny hybnosti (p^2) pro částici popsanou následující vlnovou funkcí (b je konstantní číslo, x je poloha částice):
Ψ(x)= (b^2-x^2) pro oblast -b<x<b a Ψ(x)= 0 mimo tento interval.
Mějte na paměti, že daná vlnová funkce není normalizovaná.
(A) 7/2 * (ℏ/b)^2
(B) 7/2 *(ℏ/2b)^2
(C) 0
(D) 5/2 *(ℏ/b)^2

Jaká je očekávaná hodnota hybnosti na druhou (p^2) pro částici popsanou následující vlnovou funkcí (b je konstantní číslo, x je poloha částice):
Ψ(x)= (b^2-x^2) pro oblast -b<x<b a Ψ(x)= 0 mimo tento interval.
Mějte na paměti, že daná vlnová funkce není normalizována.
(A) 7/2 * (ħ/b)^2
(B) 7/2 *(ħ/2b)^2
(C) 0
(D) 5/2 *(ħ/b)^2


Jaká by byla frekvence fotonu způsobená hyperjemným přechodem v základním stavu neutrálního atomu vodíku, kdyby byl spin elektronu 3/2?

Poznámka: Spin protonu je zde stále 1/2.
(A) 710 MHz
(B) 473 MHz
(C) 4260 MHz
(D) 2840 MHz

Jaká by byla frekvence fotonu v důsledku hyperjemného přechodu v neutrálním atomu vodíku v základním stavu, pokud by spin elektronu byl 3/2?

Poznámka: Spin protonu je zde stále 1/2
(A) 710 MHz
(B) 473 MHz
(C) 4260 MHz
(D) 2840 MHz

Jaká by byla frekvence fotonu v důsledku hyperjemného přechodu v neutrálním atomu vodíku v základním stavu, kdyby spin elektronu byl 3/2?

Poznámka: Spin protonu je zde stále 1/2
(A) 710 MHz
(B) 473 MHz
(C) 4260 MHz
(D) 2840 MHz


Článek, který čtete o bezneutrinovém dvojitém beta rozpadu, zmiňuje, že za všech relevantních okolností může být poločas rozpadu vyjádřen ve tvaru T [1/2] ^ -1 = G * |M^2| * mbb^2 / me^2. Máte však podezření, že tento vzorec nemusí být přesný -- jaké je správné vysvětlení jeho nepřesnosti?

G kóduje leptonickou fyziku,
M hadronovou fyziku,
a mbb neutrinovou fyziku.
(A) Faktorizace mezi |M^2| * mbb^2 je dobrá, ale ne ideální aproximace.
(B) |M^2| pochází z obtížné mnohočásticové jaderné fyziky, a proto nelze přesně spočítat.
(C) G vychází z obtížné mnohočásticové leptonické fyziky, a proto nemůže být přesně vypočítáno.
(D) Faktorizace mezi G a |M^2| je dobrá, ale ne úplně přesná.

Článek, který právě čtete o bezneutrinovém rozpadu dvojitého beta, zmiňuje, že za všech relevantních okolností může být poločas vyjádřen ve tvaru T[1/2] ^ -1 = G * |M^2| * mbb^2 / me^2. Máte však podezření, že tento vzorec nemusí být přesný – jaké je správné vysvětlení jeho nepřesnosti?

G kóduje leptonickou fyziku,
M hadronová fyzika,
a mbb neutrinovou fyziku.
(A) Faktorizace mezi |M^2| * mbb^2 je dobrá, ale ne skvělá aproximace.
(B) |M^2| vychází z obtížné jaderné fyziky mnoha těles, a tak se nedá přesně vypočítat.
(C) G pochází z obtížné mnohotělesné leptonické fyziky, a proto nelze přesně vypočítat.
(D) Faktorizace mezi G a |M^2| je dobrá, ale ne skvělá aproximace.

Článek, který právě čtete o bezneutrinovém rozpadu dvojitého beta, zmiňuje, že za všech relevantních okolností může být poločas vyjádřen ve tvaru T[1/2] ^ -1 = G * |M^2| * mbb^2 / me^2. Máte však podezření, že tento vzorec nemusí být přesný – jaké je správné vysvětlení jeho nepřesnosti?

G kóduje leptonickou fyziku,
M hadronová fyzika,
a mbb fyzika neutrino.
(A) Faktorizace mezi |M^2| * mbb^2 je dobrá, ale ne skvělá aproximace.
(B) |M^2| vychází z obtížné jaderné fyziky mnoha těles, a tak se nedá přesně vypočítat.
(C) G pochází z obtížné mnohotělesné leptonické fyziky, a proto nelze přesně vypočítat.
(D) Faktorizace mezi G a |M^2| je dobrá, ale ne skvělá aproximace.


Reakce stříbra a kyslíku na oxid stříbrný Ag2O má standardní Gibbsovu volnou energii (deltaG) -22 kJ/mol (25 stupňů Celsia, 101300 Pa). Při umístění 23,2 g pevného Ag2O do 1 l plynného dusíku a uzavření nádoby se sloučenina částečně rozloží zpět na prvky. Jaký je parciální tlak plynného kyslíku v nádobě za uvedených standardních podmínek? (Považujte plyny za ideální plyny.)
(A) 1875 Pa
(B) 87 Pa
(C) 2763 Pa
(D) 14 Pa

Reakce stříbra a kyslíku na oxid stříbrný Ag2O má standardní Gibbsovu volnou energii (deltaG) -22 kJ/mol (25 °C, 101300 Pa). Při vložení 23,2 g pevného Ag2O do 1 l plynného dusíku a uzavření nádoby se sloučenina částečně rozloží zpět na prvky. Jaký je parciální tlak plynného kyslíku v nádobě za uvedených standardních podmínek? (Považujte plyny za ideální plyny.)
(A) 1875 Pa
(B) 87 Pa
(C) 2763 Pa
(D) 14 Pa

Reakce stříbra a kyslíku na oxid stříbrný Ag2O má standardní Gibbsovu volnou energii (deltaG) -22 kJ/mol (25 stupňů Celsia, 101300 Pa). Při umístění 23,2 g pevného Ag2O do 1 l plynného dusíku a uzavření nádoby se sloučenina částečně rozloží zpět na prvky. Jaký je parciální tlak plynného kyslíku v nádobě za zmíněných standardních podmínek? (Považujte plyny za ideální plyny.)
(A) 1875 Pa
(B) 87 Pa
(C) 2763 Pa
(D) 14 Pa


Lovci planet se rozhodli provést následná pozorování planety o hmotnosti Země původně detekované metodou tranzitu kolem hvězdy se stejným poloměrem a hmotností jako naše Slunce. Důsledně získávali jedno spektrum hvězdy každou noc po dobu přibližně šesti měsíců. Spektroskopická pozorování odhalila, že projektovaná rotační rychlost hvězdy vsin(i) byla 0,9 km/s. Některá asteroseismická pozorování naznačovala, že rotační osa hvězdy je skloněna o 90 stupňů. Ke stanovení teploty hvězdy Teff = 5600 K byla použita metoda EW.

Při zkoumání GLS periodogramu dat radiální rychlosti (RV) identifikovali významné vrcholy kolem 71,1 dne, 56,2 dne a 18,7 dne. Analyzovali také GLS periodogram linií Ha a CaII (H a K) a identifikovali vrchol přibližně po 28,1 dnech.

Který z těchto signálů s největší pravděpodobností odpovídá planetě?
(A) ~ 56,2 dne
(B) ~ 28,1 dne
(C) ~ 18,7 dne
(D) ~ 71,1 dne

Lovci planet se rozhodli provést následná pozorování planety o hmotnosti Země, která byla původně objevena metodou Tranzit kolem hvězdy o stejném poloměru a hmotnosti jako naše Slunce. Pravidelně získávali jedno spektrum hvězdy každou noc po dobu přibližně šesti měsíců. Spektroskopická pozorování odhalila, že předpokládaná rotační rychlost hvězdy vsin(i) je 0,9 km/s. Některá astroseismická pozorování naznačují, že rotační osa hvězdy je skloněna o 90 stupňů. Metodou EW byla stanovena teplota hvězdy Teff = 5600 K.

Po prozkoumání periodogramu GLS dat o radiálních rychlostech (RV) identifikovali významné vrcholy kolem 71,1 dne, 56,2 dne a 18,7 dne. Analyzovali také periodogram GLS linií Ha a CaII (H a K) a identifikovali vrchol přibližně za 28,1 dne.

Který z těchto signálů s největší pravděpodobností odpovídá planetě?
(A) ~ 56.2 dní
(B) ~ 28.1 dní
(C) ~ 18.7 dní
(D) ~ 71.1 dní

Lovci planet se rozhodli provést následná pozorování planety o hmotnosti Země původně detekované metodou tranzitu kolem hvězdy se stejným poloměrem a hmotností jako naše Slunce. Důsledně získávali jedno spektrum hvězdy každou noc po dobu přibližně šesti měsíců. Spektroskopická pozorování odhalila, že projektovaná rotační rychlost hvězdy vsin(i) byla 0,9 km/s. Některá asteroseismická pozorování naznačovala, že rotační osa hvězdy je skloněna o 90 stupňů. Ke stanovení teploty hvězdy Teff = 5600 K byla použita metoda EW.

Při zkoumání GLS periodogramu dat radiální rychlosti (RV) identifikovali významné vrcholy kolem 71,1 dne, 56,2 dne a 18,7 dne. Analyzovali také GLS periodogram linií Ha a CaII (H a K) a identifikovali vrchol přibližně po 28,1 dnech.

Který z těchto signálů s největší pravděpodobností odpovídá planetě?
(A) ~ 56,2 dnů
(B) ~ 28,1 dne
(C) ~ 18,7 dne
(D) ~ 71,1 dne


Syntetizujete dialkylfosfát ze dvou různých enantiočistých chirálních alkoholů a POCl3. V prvním kroku jste zreagovali jeden ekviv. prvního chirálního alkoholu s jedním ekviv. POCl3 (a nějakou bází). Ve druhém kroku jste produkt této reakce zpracovali s jedním ekviv. druhého chirálního alkoholu (a další bází). V posledním kroku jste přidali vodu, abyste vytvořili konečný produkt. Průběh konečné reakce sledujete pomocí 31P NMR.

Co očekáváte, že uvidíte v protonově oddělených 31P NMR spektrech v průběhu reakce?
(A) Jeden vrchol měnící se na další jeden vrchol
(B) Jeden vrchol měnící se na dva vrcholy.
(C) Dva vrcholy měnící se na tři vrcholy
(D) Dva vrcholy měnící se na jeden vrchol.

Syntetizujete dialkylfosfát ze dvou různých enantiomerně čistých chirálních alkoholů a POCl3. V prvním kroku jste reagovali na jeden ekv. prvního chirálního alkoholu s jedním ekv. POCI3 (a nějaké báze). Ve druhém kroku jste ošetřili produkt této reakce jedním ekv. druhého chirálního alkoholu (a některé další báze). V posledním kroku přidáte vodu, abyste vytvořili konečný produkt. Postup konečné reakce sledujete pomocí 31P NMR.

Co očekáváte, že uvidíte v protonově odděleném 31P NMR spektru v průběhu reakce?
(A) Jediný pík měnící se na jiný jeden pík
(B) Jediný pík měnící se na dva píky
(C) Dva píky se mění na tři píky
(D) Dva píky se mění na jeden pík

Syntetizujete dialkylfosfát ze dvou různých enantiočistých chirálních alkoholů a POCl3. V prvním kroku jste reagovali o jeden ekviv. prvního chirálního alkoholu s jedním ekviv. POCl3 (a nějaké zásady). Ve druhém kroku jste produkt této reakce ošetřili jedním ekvivalentem druhého chirálního alkoholu (a trochou další zásady). V posledním kroku přidáte vodu, abyste vytvořili finální produkt. Sledujete průběh finální reakce pomocí 31P NMR.

Co očekáváte v protonově odděleném 31P NMR spektru v průběhu reakce?
(A) Jeden pík měnící se na jiný jediný pík
(B) Jeden pík měnící se na dva vrcholy
(C) Dva vrcholy se mění na tři vrcholy
(D) Dva píky měnící se na jeden pík


Na substrát je nanesena vrstva, která vytváří dokonale hladký povrch. Naměřené statické kontaktní úhly této hladké vrstvy jsou 104° a 76° pro vodu a olej. Poté je složení vrstvy upraveno a při aplikaci na stejný typ substrátu je vytvořen drsný povrch. Pro drsný povrch jsou naměřeny postupné a ustupující kontaktní úhly vody 133° a 125°. Jaký by byl nejlepší odhad statických kontaktních úhlů vody a oleje na drsném povrchu a zda by kapky vody sklouzly z povrchu při nízkých nebo vysokých úhlech náklonu.
(A) Voda = 129°, Olej = 98°, nízký úhel náklonu
(B) Voda = 128°, Olej = 48°, vysoký úhel náklonu
(C) Voda = 129°, Olej = 98°, vysoký úhel náklonu
(D) Voda = 128°, Olej = 48°, nízký úhel náklonu

Povlak se nanáší na substrát, čímž vzniká dokonale hladký povrch. Naměřené statické kontaktní úhly tohoto hladkého povlaku jsou 104° pro vodu a 76° pro olej. Složení povlaku se poté upraví a po nanesení na stejný typ substrátu se vytvoří drsný povrch. U drsného povrchu byly naměřeny kontaktní úhly při postupu a ústupu vody 133° a 125°. Jaký by byl nejlepší odhad statických kontaktních úhlů vody a statických kontaktních úhlů oleje na drsném povrchu a zda by se kapky vody odvalovaly z povrchu při nízkých nebo vysokých úhlech sklonu.
(A) Voda = 129°, olej = 98°, nízký úhel sklonu
(B) Voda = 128°, olej = 48°, vysoký úhel sklonu
(C) Voda = 129°, olej = 98°, vysoký úhel sklonu
(D) Voda = 128°, olej = 48°, nízký úhel sklonu

Nátěr se nanáší na podklad, výsledkem je dokonale hladký povrch. Naměřené statické kontaktní úhly tohoto hladkého povlaku jsou 104° pro vodu a 76° pro olej. Složení povlaku se poté upraví a když se nyní aplikuje na stejný typ substrátu, vytvoří se drsný povrch. Pro drsný povrch jsou kontaktní úhly postupující a ustupující vody naměřeny na 133° a 125° v tomto pořadí. Jaký by byl nejlepší odhad statických kontaktních úhlů vody a statického oleje na drsném povrchu a zda by kapičky vody stékaly z povrchu při malých nebo vysokých úhlech naklonění.
(A) Voda = 129°, Olej = 98°, nízký úhel náklonu
(B) Voda = 128°, Olej = 48°, vysoký úhel náklonu
(C) Voda = 129°, Olej = 98°, vysoký úhel náklonu
(D) Voda = 128°, Olej = 48°, nízký úhel náklonu


Dvě elektromagnetická (em) pole jsou aplikována na přechod 1s->2p vzorku atomárních par vodíku. Pole #1 je polarizováno ve směru z, šíří se ve směru x, s amplitudou E1, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w1. Pole #2 je kruhově polarizované, šířící se ve směru z, s amplitudou E2, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w2. Aplikujme nyní na tento vzorek páry stejnosměrné elektrické pole s amplitudou E0 ve směru z. Pravděpodobnost absorpce obou em polí bude maximální a rovna, pokud je frekvence w2 dána vztahem (kde a0 je Bohrův poloměr a e je elektronický náboj)
(A) 3 e a0 E0
(B) 5.1 e a0 E0
(C) 8.7 e a0 E0
(D) 11.54 e a0 E0

Dvě elektromagnetická (em) pole jsou aplikována na 1s->2p přechod vzorku atomárních par vodíku. Pole #1 je polarizováno ve směru z, šíří se ve směru x, s amplitudou El, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w1. Pole #2 je kruhově polarizované, šíří se ve směru z, s amplitudou E2, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w2. Aplikujme nyní stejnosměrné elektrické pole s amplitudou E0 ve směru z na tento vzorek páry. Pravděpodobnost absorpce obou em polí bude maximální a stejná, pokud je frekvence w2 dána vztahem (kde a0 je Bohrův poloměr a e je elektronický náboj)
(A) 3 e a0 E0
(B) 5,1 eao Eo
(C) 8,7 eao Eo
(D) 11,54 eao E0

Dvě elektromagnetická (em) pole jsou aplikována na 1s->2p přechod vzorku atomárních par vodíku. Pole #1 je polarizováno ve směru z, šíří se ve směru x, s amplitudou El, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w1. Pole #2 je kruhově polarizované, šíří se ve směru z, s amplitudou E2, amplitudou vlnového vektoru k a frekvencí w2. Aplikujme nyní stejnosměrné elektrické pole s amplitudou E0 ve směru z na tento vzorek páry. Pravděpodobnost absorpce obou em polí bude maximální a stejná, pokud je frekvence w2 dána vztahem (kde a0 je Bohrův poloměr a e je elektronický náboj)
(A) 3 e a0 E0
(B) 5,1 e a0 E0
(C) 8,7 eao Eo
(D) 11,54 ea0 E0


Která ze čtyř základních sil přítomných v jaderných měřítcích nemůže být nikdy popsána čistě kalibrační teorií, se zdravou aproximací?
(A) Silná jaderná síla
(B) Elektromagnetická síla
(C) Gravitace
(D) Slabá jaderná síla

Kterou ze čtyř základních sil přítomných na jaderných škálách nelze nikdy popsat čistou měřítkovou teorií, a to ani ve zdravém přiblížení?
(A) Silná jaderná
(B) Elektromagnetická
(C) Gravitační
(D) Slabá jaderná

Kterou ze čtyř základních sil přítomných v jaderných měřítcích nelze nikdy popsat čistou teorií měřidla, ke zdravé aproximaci?
(A) Silná jaderná
(B) Elektromagnetické
(C) Gravitační
(D) Slabé jaderné